Da er det jammen torsdag igjen og jeg fant ut at jeg skal gi et lite livstegn fra meg. Er tilbake på veien igjen nå, og har det helt topp.
Jeg var ferdig å tømme og vaske ned leiligheta på tirsdag, og etter at nøklene var levert dro jeg til guttungen for å overnatte til i går. Det var som vanlig supertrivelig, og jeg laga oss pannekaker med nyrørt blåbærsyltetøy til middag. Etter at jeg dro fra han i går mårres, kjørte jeg først bortover til huset etter mora mi for å lempe av siste rest av flyttelass og deretter pakke bilen for en solid roadtrip. Jeg starta med å surre meg til Dyrøya, for der er det mange år siden sist jeg var. Været var egentlig helt ok…men smarte meg tenkte ikke på å ta bilder før det var litt utpå ettermiddagen, da det var begynt å bli overskya. Men alt er bedre enn ingenting, sant?
Når det begynte å bli enda lenger utpå ettermiddagen, parkerte jeg kjærra og rigga meg til for natta.
Jeg har sovet veldig godt i natt, og våkna faktisk ikke til liv før rundt 7. Nå har jeg kosa meg med mårrakaffen ei stund, og tenker at frokosten er neste på…eeeeh… menyen. Tenker det blir brødskive med hjemmelaget multesyltetøy.
Ha en riktig flottersfin dag alle sammen ❤️
Det siste mårrabubbelet mitt på TikTok finner du HER
Som regel klarer jeg nå å holde kontroll på følelsene mine og putte alt som bobler opp til overflata tilbake i sine respektive ryggsekker. Men i dag våkna jeg opp til et vanvittig SAVN. Savnet etter vagabondlivet!
SAVN etter å kunne våkne opp med en ny “bakgård” og en ny utsikt hver dag..etter å stoppe når og hvor jeg måtte ønske, lage maten min på gass eller åpen flamme, nyte kvelden ved et sprakende bål og se og oppleve nye steder hver uke..helsike heller, jeg savner til og med å bade i isvann og måtte sitte inne med lue og votter i de kaldeste månedene.
Helt seriøst så jobber jeg veldig hardt med å holde tårene tilbake, fordi jeg har sånn lengsel etter å være på veien at det gjør nesten fysisk vondt. Jeg har også problemer med å ta innover meg at jeg er blitt fastlåst enda en gang. For jada, jeg SKAL flytte til ei leilighet som forhåpentligvis gir litt mindre angst enn her..og jeg SKAL jobbe litt for å få inn noen kroner ekstra i måneden. Jeg skal med andre ord lære meg å kue og legge lokk på drømmen om det livet som betyr så mye for meg, fordi jeg forstår at jeg aldri vil kunne dra i havn nok økonomi til å få meg et nytt hjem på hjul. Jeg har jo farsken ta problemer med å finne ut hvordan jeg skal få råd til å kjøpe nye vinterdekk i år, langt mindre en hel bil. Men fy pokker for et savn.
Stort mer er det vel ikke å si, da.. enn god mårra og håper dere får en riktig flottersfin dag alle sammen ❤️
Det siste mårrabubbelet mitt på TikTok finner du HER.
Nå er det sikkert mye rart dere kan se for dere at jeg savner, og joda – jeg har flere ting på “savn-lista” mi jeg. Men det jeg våkna opp til i dag, er savnet etter vagabondlivet og The Vagabond Wagon. Den hjemmesnekra camper’n jeg bodde i i ca 10 måneder.
Som dere kanskje husker så begynte jeg jo å få problemer med hjemmet mitt kort tid etter at jeg flytta ut på veien, og det resulterte i måned etter måned med bekymringer og forsøk etter forsøk på å få hjemmet mitt trygt å bo i. Det er ekstremt sjeldent at jeg angrer på livsvalg jeg tar, men det skal sies at når det kommer til camper’n angrer jeg på at jeg tok den av og demontere den. Jeg angrer på at jeg ikke beit tenna sammen og fortsatte å trygle og be om hjelp til å berge hjemmet mitt. Men jeg var bare rett og slett for sliten mentalt av å hele tida måtte kjempe for å dra i havn spesielt den økonomiske delen – som dere kanskje husker gikk ut på utrulig mye hjelp fra bl.a spleis..kall det gjerne tigging..og det å svelge den stoltheta og ydmyke seg sjøl gang på gang for å overleve ble til slutt for mye. Og som dere ser ville det ha kosta en del penger, tid og arbeid for å få bytta ut alt som var blitt ødelagt. Sånn som dette var det blitt i mye av camper’n.
Men ja, jeg savner vagabondlivet SÅ utrulig mye. Jeg vil så gjerne si at jeg kan gjøre hva som helst for å få meg et nytt hjem på hjul, men sannheta er at det er fint lite jeg kan gjøre. Økonomien er rævva, og sjøl om jeg nå begynner å nærme meg slutten på nedbetalinga av den private gjelda, er det tross alt ikke SÅ mye som blir frigjort at det lar seg gjøre å spare sammen til et nytt hjem med det første. Jeg får støtt og stadig tips om fabrikklagde campere rundt omkring i landet, men samtlige av de som jeg kunne hatt ei mulighet til å skrape sammen nok penger til er enten for store til min bil eller har fukt og råteskader…og da er jeg jo like langt.
Akk ja..
Nå skal jeg ta savnet med meg og gå og lage meg en ny kopp kaffe og tenke litt over hva jeg skal finne på resten av dagen.
Ha en riktig flottersfin mandag alle sammen ❤️ CU L8R
Det siste mårrabubbelet mitt på TikTok finner du HER
Veit du ikke hva jeg snakker om? Vel, grovt fortalt er det at jeg følte jeg var kommet til et punkt der jeg hadde to valg for veien videre. Nemlig å fortsette livet mitt som vagabond i alle fall ett år til, med alt det som da må gjøres av tilrettelegging – eller si farvel til den livsstilen og gå tilbake til livet jeg hadde før jeg gjorde meg sjøl husløs, og bosette meg urbant og ta opp treninga igjen. Ellers kan du selvfølgelig lese innlegget mitt “Lyset er tent i det fjerne“..bare å trykke på linken, vettu.
Som sagt, nå er valget tatt..og tro meg jeg har hatt en lang prosess og mange diskusjoner med meg sjøl for og imot. Problemet lå i at jeg ønska begge deler like sterkt. Så forhandlingene var temmelig fastlåst en lang periode, helt til jeg innså at jeg har faktisk bare ETT valg, ikke to. Og det har jeg faktisk hatt helt siden jeg var nødt til å kvitte meg med camper’n min. For i ærlighetas navn så har jeg ingen mulighet til å spa opp så mye penger at jeg kan skaffe meg et nytt hjem på hjul. Selv om jeg selger pickup’en har jeg ikke på langt nær nok til å få et EU-godkjent, trygt hjem som ikke har lekkasjer eller tekniske feil og mangler som må fikses og dermed gir meg masse ekstra utgifter. Så en gammel bobil er utelukket. En ferdig innredet og EU-godkjent van/varebil er svindyrt, og å kjøpe en tom bil for å innrede sjøl blir i alle fall ikke aktuelt – aaalt for dyrt og definitivt for mye jobb om det skal gjøres skikkelig.
Så da sitter jeg her og har forsona meg med tanken på at nå etter ca 11 måneden som fulltids vagabond er det på tide å ta farvel med den farende fanten i meg og finne meg et rimelig sted å leie. Jeg kommer selvfølgelig ALDRI til å slutte å rulle langs landeveien når jeg føler for det.. men epoken med å leve i bilen er definitivt over nå – for denne gangen. Fremtida veit man ingenting om 😉
Og til de av dere som lurer på HVOR jeg har tenkt å sette bo, har jeg – etter en ny forhandlingsrunde med meg sjøl, akseptert at det blir her nord. Det MÅ bli her, for i all selvransakingen jeg har drevet med i det siste har jeg innsett at jeg er absolutt ikke mentalt klar for å bryte alle bånd med de få folkene jeg har rundt meg og flytte til et fremmed sted der jeg ikke kjenner en eneste sjel. Jeg veit at jeg er ikke mentalt klar til å gå ut i den store, vide verden og skaffe meg ny omgangskrets. På grunn av den introverte sia mi sliter jeg seriøst med nye mennesker, og nesten alle jeg har rundt meg her er folk jeg har kjent over halve livet mitt -de føler jeg meg trygg på.
Yeppz, det ble et langt mårrainnlegg – men nå veit dere ståa. Og da er det bare å krysse fingre og tær for at det dukker opp ei billig, lita leilighet her i Harstad i nærmeste fremtid.
God lørdag alle sammen..veit ikke hvordan det står til hos deg akkurat nå, men her er det kommet en del nysnø. Æ lika ikkje!!! Men sia jeg ikke kan gjøre noe med værgudene annet enn å kjefte & smelle og hytte med nævven som en anna dust, er det like greit å bare klistre på seg: “oh så vakkert det er ute”-fjeset og ignorere hele greia. Uansett hvor frustrerende det er for oss som ikke liker detta hvite, kalde så er det tross alt slutten av vinteren vi ser – ikke starten. Og i mårres klarte jeg faktisk å bruke hodet til mer enn bare å ha hår på, og knipsa et lite bilde til dere – gjennom rekkverket på verandaen.
Etter at jeg var ferdig med mårrarutinene mine, inkludert dagens første kopp med kaffe, bestemte jeg meg for å sjaine opp litt her mens energinivået er på topp. Dessverre sliter jeg mye med å mote meg opp til å gjøre noe som helst for tida, derfor er det lurt å bare hoppe i det før hauet overtar styringa og jeg havnet i mørket igjen. Så i dag har jeg da rukket å rydde litt, tørke litt støv, planlegge og tilrettelegge for dagens middag, samt lempa sengklærne og noen pledd ut til lufting før det begynner å snø igjen.
Joda..det kan lønne seg å bare hoppe i det, for nå kommer jeg ikke til å ha dårlig samvittighet for at jeg nok kommer til å gå over i sløvemodus etter hvert.
Ha en riktig flottersfin dag videre alle sammen ❤️
Det siste mårrabubbelet mitt på TikTok finner du HER.
God mårra og god fredag alle sammen. Som vanlig når jeg er her på øya har jeg starta dagen med mårrakaffe ute på verandaen. Og mens jeg satt der inntulla i pledd og kjente at kroppen våkna til liv, gikk det opp for meg at det er jo litt småtteri som har skjedd de siste dagene som jeg rett og slett har glemt å fortelle om. Soooom at jeg faktisk er godt i gang med et puslespill..ikke mer enn 500 brikker, men det er nå koselig å sysle med likevel.
Og at her om dagen kom det brev til meg i postkassa hos go’venninna mi. Det var en hyggelig overraskelse fra medblogger Hverdagsmagi fordi jeg deltok og vant i en liten konkurranse hun hadde rundt påsketider.
Jeg måtte jo få venninna til å åpne konvolutten for meg og ta bilde – men skraping av lodd og mumsing av sjokolade får vente til etter helga. Det er nemlig neste ting jeg har glemt å fortelle, at jeg må en tur til byen til uka fordi jeg skal til tannlegen. Har fått trippeltime og skal ta ei full rotfylling under ett. WUHUU!! (trur æ..)
Og til slutt kan jeg jo opplyse om at fra og med i går er det nå 99,9% snøfritt på plenen..passer jo perfekt da det er meldt ny snø i mårra, haha.
Da trur jeg at jeg er oppdatert med ting å fortelle fra de siste dagene.. Ha en riktig flottersfin fredag alle sammen ❤️ CU L8R
Det siste mårrabubbelet mitt på TikTok finner du HER.
Nå på formiddagen fant jeg ut at jeg måtte ut og lufte hauet litt. Kan jo ikke bare sove, hihi. Så jeg traska meg en tur rundt omkring i nærområdet her. Skal innrømme at det ble ikke det helt store med tanke på å ta bilder, men summa meg i alle fall såpass at jeg huska på å forevige at våren faktisk er kommet hit også.
Tusla rundt om kring en liten halvtime, men det enda en god del snø i marka, og jeg gadd ikke grynne..derfor avslutta jeg lufteturen med en runde på bergene like nedenfor huset. Tok et bilde fra knausen rett over det gamle naustet som står der, og et da jeg var kommet meg nesten ned til havet. Bare sånn til ære for dere.
Nå er klokka blitt såpass at jeg skal begynne å tenke på hva jeg skal hive innpå som søndagsmiddag..og så trur jeg faktisk jeg skal bruke resten av dagen til Harry Potter-maraton..bare fordi jeg kan 😉
Ha en nydeligvakker og magisk dag videre alle sammen ❤️
I går da jeg var innom her en liten tur fortalte jeg at for å unngå å tenke for mye, valgte jeg å sove bort dagen. Vel, i dag er det en ny dag og det surrer jækli mye rundt i hauet.
Det har vært et par temmelig turbulente uker, på det nivået at når jeg tenker på det nå, er det faktisk ganske uvirkelig alt som har skjedd.. litt surrealistisk. Men likevel er jeg veldig glad for erfaringa jeg har tatt med meg. Minuset er at jeg har fucka opp økonomien totalt nå når jeg har tilbakelagt nesten 500 mil på så kort tid. For å komme meg tilbake måtte jeg nemlig bruke hele krisekontoen som skulle gå til å få fixa bilen før den skal på EU til sommeren. Men, ikke noe å gjøre med det, for jeg følte at det eneste valget jeg hadde i denna runden var å komme meg tilbake for å prøve å finne ut av hva jeg skal gjøre videre. Jeg kunne selvfølgelig campa hos ett eller flere av de snille folkene som følger meg på SoMe og som har tilbudt meg ei seng å sove i, men jeg regner med dere forstår at jeg ikke ville klart å takla flere fremmede akkurat da. Det ville uansett blitt bare midlertidig. Jeg kunne også selvfølgelig dratt til søstersen igjen, men kjente at det takla jeg heller ikke denna gangen. Derfor ble det tilbake til nord..og i ærlighetas navn, å komme tilbake hit til øya nå var vondt.. skikkelig vondt fordi jeg trudde seriøst at jeg endelig hadde sluppet unna.
Det er som sagt mange ting som surrer rundt oppi topplokket i dag, og jeg må faktisk dele tankene opp i flere kategorier. Og dagens kategori er rett og slett å se ting i etterpåklokskapens lys. Med det tenker jeg på at jeg heiv meg frempå med brystkassa først og hoppa rett ned i et såkalt kaninhull uten å gidde å sjekke hvem, hva og hvorfor.
Det er ikke få som har kommet med vage og ikke fullt så vage hentydninger om at jeg burde ha tenkt meg om..og at jeg kanskje nå har lært meg å tenke meg om to ganger før jeg gjør noe..
Seriøst??? Kommer ikke til å skje!! Og akkurat det har jeg faktisk TENKT MYE på. Og jeg innser at jeg kunne ikke gjort ting annerledes – hverken denna gangen eller alle de andre gangene. Da hadde det ikke vært MEG. Å handle først og tenke etterpå er MIN måte å hylle livet. Gripe dagen, leve i nuet og ta både opp og nedturer som måtte komme. Å bli sittende og over-analysere noe som jeg instinktivt føler JA!! for – bare fordi det KAN gå galt, ser jeg null poeng i. For meg er det mye bedre å følge instinkene og leve intenst om så i bare en kort periode, i stedet for å bli sittende resten av livet og lure på hvordan det ville vært OM jeg hadde tatt sjansen.
Så – i det berømte etterpåklokskapens lys – jeg er faktisk veldig glad for at jeg hoppa. Greit at det gikk til svartens og jeg endte opp flere skritt tilbake i forhold til økonomi og ensomhet, men erfaringa ville jeg ikke vært foruten. For det første lærte jeg enormt mye om meg sjøl og hva jeg vil ha og ikke vil ha i livet mitt. For det andre var det fantastisk å ha et annet menneske som faktisk forsto kaoset i hodet mitt. Det gir meg et bittelite håp om at det kanskje finnes flere “gærninger” som meg der ut – og jeg kommer aldri til å finne de om jeg ikke fortsetter å hoppe i kaninhull når jeg har sjansen.
Ha en riktig flottersfin søndag alle sammen ❤️ CU L8R
Okey – da har jeg bare EN ting å si: FREMMEEEEE!!! Og gjett om jeg er en smule kjørt i hauet akkurat nå, haha.
Detta blir bare et lyn-innlegg for å si at yeppz, jeg er vél fremme – 13 timer etter at jeg starta dagen min. Jeg blir å komme innom seinere både med et nytt innlegg og for å svare på kommentarer som er kommet inn i løpet av dagen. Jeg har til og med planer om å lese meg litt opp hist og her.
God torsdag folkens… djiiisezzz bananas altså, tida raser av sted. Syns liksom det akkurat var mandag, jeg..
I dag har jeg rukket å ha en utrulig aktiv mårra. Jeg sto nemlig opp klokka 3 i natt og fikk gjort unna mårrastellet på en godt oppvarma do på rasteplassen der jeg sto parkert. Deretter tusla jeg meg en bitteliten runde mens kaffevannet kokte opp, og etter å ha knipsa et par bilder av mørket satte jeg meg bak rattet og starta på dagens etappe.
Det gir en helt egen følelse å kjøre inn i en ny dag, og se verden skifte farge.
Etter en god halvannen time passerte jeg polarsirkelen – polcirkeln rett utenfor Jokkmokk. Der ble det tid til både TikTok og Snap i tillegg før jeg farta videre.
Og etter enda en times kjøretur ble det et lengre stopp for å fikse frokost.
Som jeg nøt til fulle i solgløttet, med en ikke alt for ille utsikt.
Og nå har jeg meg et nytt stopp mellom Svappavaara og Kiruna. Klokka er ca 9 og det er jo faktisk nesten 2 timer siden frokost, så her skal det etes, hehe.